Dramahistorie

Dramatisk diktning
====//Å spille betyr å lyve. Ikke tro et øyeblikk at jeg er som en av karakterene jeg spiller - det er derfor det heter å spill. Jeg bryr meg ikke om å være en stjerne, alt som betyr noe, er å være en god skuespiller. Ta utgangspunkt i kapitlene i boka s. 10-17 og bruk Internett for å finne mer informasjon. Husk kildehenvisninger og bruk av CC-lisensierte bilder. Du skal skrive minst 3 avsnitt om hvert tema. Ditt bidrag vil bli vurdert i norskfaget som "muntlig aktivitet". //====

Komedier og tragedier ^^
**Tragedier-** En trgedie handler om noe alvorlig, tragisk eller trist. Handlingen begynner som oftest godt, men ender vondt. Som oftest er hovedpersonen i en tragedie rik og vellykket. Som regel kjemper hoved personen mot skjebnen. Enten fordi han eller hun har gjort noe galt tidligere, eller på grunn av at forfedrene til han, hun har gjort noe. Målet med tragedie, er at folk skal kjenne seg igjen med hovedpersonens problemer eller lidelser. Og dermed oppnå indre renselse-bli kjent med seg selv. Tragedien slutter veldig ofte med at hovedpersonen til slutt dør. (Kathrine)
 * Komedier-** Komedie er humoristisk drama, og er fullt av overdrivelser. I komedier blir menneskenes svakheter ofte framhevet, og publikum får noe å le av. Komedie har som regel en lykkelig slutt.

Det klassiske dramaet
(Kevin) Den greske filosofen Aristoteles skrev om hvordan en tragedie burde være. Han levde for ca. 2400 år siden, men modellen har hodlt seg nokså fast opp gjennom tidene og er også mye brukt i skuespill som ikke er tragedier, og i tilegg i magen filmer. Et drama som er basert på mønsteret Aristoteles satte opp, kaller vi et klassisk drama.

- Dramaet skal ha en begynnelse, en midtdel og en avslutning. - I første del blir vi kjent med personene, og konflikten settes i gang. - I midtdelen utvikler konflikten seg mot et vendepunkt. Da er det ingen vei tilbake for helten. - I siste del når spenningen et høydepukt, og konflikten finner sin løsning. - Et klassisk drama skal ha enhet i tid, sted of handling(handle om ett emne, foregå på ett sted og gå over kort tid).

Dødsriket er skrevet av Olav Aukrust. Denne boka er skrevet på Aristoteles måte.

Kilde: Wikipedia og NB Bilde: Google

Teateret i middleladeren og i opplysningstiden(Ahmad)
Teateret i middelalderen var den andre epoke etter den klassiske dramaet. Teater var en støttspill for kirken og religiøse forkynnelsen. De fleste teaterforestillingene hadde styke og utgangspunkt i bibeltekster eller helgenfortellinger. Skuespillene var amatører som opptrådte det det var publikum. De opptrådte i kirker, på gater eller på torget. Etter hver på 1500-tallet ble teater mere seriøst og proffesjonel. Forestillingene ble mye verdslige, det vil si ' hentet fra verden' og ikke så mye handlet om religioen. Mange stykker handlet om mektige adlesmenn og historiske hendelser. I denne prioden ble det bygd teaterhus, skuespillerne ble mere proffesjonele og etterhver ble kvinner også med på teater skuespill. I England ble det dannet mange teatergrupper I byene. Skuespillere fikk økonomisk støtt fra staten. I Italia ble det nye type scenekunst som het Opera. Opera innholder både vakker music, et dramatisk innhold og overdådige kulisser. På 1700-tallet teaterbygningene gikk i høyden, og det ble bygd tilskuerplasser i form av losjerader i flere etasjer i tilleg til ståplassene. Mest dramatikerne var franske men som Racine,Corneille og Moliere som utviklet klassisistiske dramaet. Noen av norske forfattere prøvde å etterligne dem, men det gikk ikke så bra. Det var også mange parodi skuespill. Det var en mann som het Johan herman Wessel og han skrev parodi på klassisistiske dramaet. Det var en mann som het Wessel og han holdet seg strengt for reglene for det klassisistiske dramaet. Norge var under Dannmark så de kunne ikke lage skuespill, men det kom første teater I Købehavn i 1722.

Teateret på 1800- og 1900-tallet
(Ayoub) Historiske skuespill og melodramaer var populær på denne tiden. Det ble lagt vekt på grundige forberedelser, gode scenepresentasjoner og tidsriktige kulisser. Instruktøren ble en viktig person i teateret.

På 1900-tallet fant nye dramatikere sitt publikum mens de eksperimenterte mye innenfor teater. En av de viktigste fra denne tiden var Bertolt Brecht(1898- 1956). Han prøvde å utfordre publikum. Han ga dem kunnskaper og få dem til å gjøre noe aktivt med samfunnet. Brecht kalte denne teaterformen //episk teater//, som betyr fortellende teater.

Absurd teater
Absurd teater har i hensikt å framstille hvordan språket ikke er i stand til å skape kommunikasjon mellom mennesker. Denne sjangeren av teater var stor i Europa etter andre verdenskrig, som hadde vært en påminnelse på at verden kunne gå under når som helst. Den irske Samuel Beckett, født i 1906 og død 1989, var en av de store absurdistene og skrev det mest berømte stykket innen absurd teater, "Mens vi venter på Gordot". Handlingen i stykket er uklar, og den dag i dag lurer folk fortsatt på hva stykket egentlig handler om. I verkene sine stitle Beckett spørsmål, slik som, "Hva er meningen med livet?" og "Hva skal vi finne på mens vi venter på døden?" Rollene i absurd teater er ofte jordnære, simple og klovneaktige.

Norske dramatikere
Det finnes mange norske dramatiker, noen gammelt og d ød, noen ung og frisk. Men ikke alle (og deres stykker) er kjent. Det er kun f å som har produsert stykker som blir vist over verden, og navnen som blir husket. De meste ber ømte norske dramatiker er de som Bjørnstjerne Bjørnson, Ludvig Holberg, Johan Herman Wessel, Bertold Brecht, Jon Fosse og Henrik Ibsen, den meste ber ømte av alle. Bjørnstjerne Bjørnson var en norsk forfatter, lyriker og dramtiker, med verker som "Synnøve Solbakken" som er en historie om norske bønder. Han skrev mange andre bøndehistorier, og han skrev teksten til den norske nasjonalsangen, "Ja, vi elsker dette landet". Han ble født i en landsby kalt Kvikne, ca 100 km fra Trondheim til en prest far og mor. Familien flyttet til en landsby nærme Molde, og her bodde han i barndom til han dro til Christiania (Oslo) for å gå til universitetet. Han opprinnelig begynte som journalist, men så ble forfatter. Han begynte også å produsere folkestykker, som "Mellom slagene", "Kong Sverre" og "Sigurd Slembe". I 1857 ble han leder for teatret i Bergen, og leder av teatret i Christiania i 1865, hvor han produserte populære spiller som komedien "De Nygifte". Han tok en ferie fra jobben sin og reiste rund Europa fra 1874 til 76, og deretter i Norge produserte stykker som "En Fallit", som var et teaterstykke som avbildet virkeligheten i moderne samfunn. Hans andre spiller includerer "Over Ævne", "Leonarda" og "Når den ny vin blomstrer". Han ble tildelt Nobelprisen i litteratur i 1903. Han døde i 1910 i Paris. (Jeg vil gjerne legge til at jeg skrev dette her om hans stykker, ikke om hans bøker eller dikter, som han er også berømte for). Henrik Ibsen er et av det storste dramtiker i verden. Han produserte stykker som var skandaløse for sin tid, som var imot hva folk trodde i denne perioden. Han grunnlagde modernismen på teater. Hans verker inkluderer Peer Gynt, Et dukkehjem, En folkefiende, Vildanden, Fruen fra havet og mange flere. Han ble født i 1828 i Skien, en liten norsk by, til en velstående familie. Da han var 15 flyttet han til en by som heter Grimstad hvor han ble lærling til en apoteker. Deretter dro han til Christiania for å gå til universitetet, men klarte ikke å komme inn. Så forpliktet han seg til stykker hans, og skrev sitt første skuespill "Catilina", men det ble ikke vist. Den andre stykken gjorde ikke spesielt bra heller. Hans inspirasjon var Henrik Wergeland og norsk folkeeventyr. Deretter dro han til arbeid ved teatret i Bergen, som ga ham masse erfaring. Han ble det kreative direktør ved Nationaltheatret i Kristiania, men i 1864 flyttet han til Sorrento i Italia, og han kom ikke tilbake til Norge i 27 år. Der produserte han sin neste skuespill «Brand» som ble hans første suksess, og fulgte det med svært vellykket "Peer Gynt" med musikk av Edvard Grieg. Deretter flyttet han til Dresden og skrev sine to neste skuespill "Keiser og Galiean" og "Et dukkehjem". Han begynte å introdusere flere av hans poitical ideer og tro i hans skuespill. Han ble berømt som en skandaløs dramatiker, med verker som "En Folkefiende" og "Vildanden", som mange synes er det beste stykken Ibsen skrev. Han døde i Christiania i 1906.

Peer Gynt
(Leo)